Асен Разцветников
Ходя край бездната…

chitanka.info

Ходя край бездната. Тръпна.

Сядам и свеждам глава.

Дивите габъри шъпнат

топли зелени слова.

Мисля, загледан далече

в синия ведър безкрай —

там като сребърна мечка

пролетен облак играй.

Лягам. Омаян. И болен.

Сключвам зелени очи.

Чувам как русата пролет

лудите птички гълчи:

„Гледай ти крясък и писък —

целия свят проглуши!

На: и скалите затискат

свойте червени уши.

Ето ви ноти и думи —

стигат ви тия за днес.

Скрийте се в ясната шума,

почвайте тихичко: ес!“

Трепвам: скали и простори.

Лес. Ни начало. Ни край.

В сините божии двори

пролетен облак играй.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.